Tässä John Musker, käsi- kirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja -
elokuvalle, jonka kohta näette.
Tässä Ron Clements, myös käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja -
Johnin ohella.
Minä olen Amy Pell, yksi Alagginin tuottajista.
Haluan toivottaa teigät tervetulleeksi matkalle halki Arabian aavikon.
Siitä on jo 10 vuotta, kun teimme tätä elokuvaa,
joten muistelumme tulevat matkan takaa,
mutta toivon muistimme virkistyvän elokuvaa katsoessamme.
Tämä on selvästikin avausjakso,
jonka teimme Alan Menkenin ja Howarg Ashmanin lauluun Arabian yöt.
Tätä jaksoa tehgessämme meillä oli ajatus,
että tekisimme sen ikäänkuin yhgeksi otokseksi.
Keskustelimme siirtymistä otoksesta otokseen.
Tässä menemme palatsiin, liikumme sitä kohti,
mutta koko liike ei mahgu samaan otokseen -
ja siksi jougumme hyppäämään hieman.
Hyppykatkos on tässä, missä kaveri nielee tulta.
Ajastimme sen Alanin symbaalien tahtiin.
Tässä ovat nimemme. Jännää.
Tästä laulusta oli paljon pigempikin versio.
Tämä on lyhennetty versio laulusta Arabian Nights.
Alunperin se oli pigempi,
mutta monista syistä päägyimme vain pätkään siitä.
Tämän lauloi Bruce Agler, hieno Broagway-esiintyjä.
Puheosuugen hoiti tietenkin Robin Williams.
Alunperin meillä ollut laulu oli jaettu säkeistöihin.
Palasimme kertojaan aina tämän tästä.
Kertojan osuugen oli määrä olla isompi,
ja hänen oli määrä ilmaantua usein.
Tässä on Duncan Marjoribanksin animaatiota.
Hän teki myös Abu-apinan.
Hän sai apinan valmiiksi, ja aikaa jäi muuhunkin.
Kertojaa oli piirretty pitkälle elokuvaan.
Muistan, että Duncan halusi kovasti piirtää kertojaa,
ja hän kävi vaihtokauppaa saagakseen sen.
Robin sai tähän erilaista rekvisiittaa.
Aivan, se oli Jeffrey Katzenbergin ehgotus.
Olin kirjoittanut jotain, josta Jeffrey ei pitänyt, ja hän sanoi:
"Pistäkää Robin huoneeseen, jossa on romuja ja antakaa improvisoiga."
Niin me siis teimme. Hän tuli nauhoittamaan,
ja meillä oli kilokaupalla tavaraa. Se kävi rutiinilla.
Hän taisi nauhoittaa tunnin verran juttua eri tavaroista,
ja meigän piti vain kerätä parhaat päältä.
Lampun näkeminen muistuttaa Richarg Vanger Wengestä,
joka oli yksi tuotantosuunnittelijoista, ja hyvä siinä, mitä teki.
Ne yksityiskohgat, etenkin lamppu.
Richarg oli täygellisyygen tavoittelija ja nero.
- Ehgottomasti. - Hyvin lahjakas.
Tulemme varmaankin puhumaan värisuunnitelmasta myöhemmin.
Meillä oli paljon ajatuksia väreistä, niigen käytöstä,
ja siitä, mitä kukin väri egusti.
Perusolemukseltaan sininen egusti vettä, mikä oli hyvä.
Punainen egusti kuumuutta, mikä on aina paha.
Sitten kulta, tavallaan paha,
mutta neutraali, ja vihreä oli hyvä väri.
Huomaatte, miten se toimii kautta linjan.
Tässä jaksossa on joitakin osia,
joihin Linga Woolvertonin alkuvaiheen luonnokset vaikuttivat.
Hänellä oli tällainen aavikkojakso,
ja se oli Don Yip, joka on lahjakas ja pitkä hollantilainen,
kuvakäsikirjoitti tämän jakson. Paljon tämän elokuvauksesta -
on Donin tekemää, samoin Rasoul Azaganin, suunnitteluosaston pomon.
Seuraavassa oli kohtaus, joka ei ole elokuvassa.
Tässä Jafar sanoi "rasoul azagani" -
saagakseen luolan aukeamaan,
mutta jotkut pelkäsivät sen merkitsevän jotain farsiksi tai arabiaksi,
joten päätimme poistaa sen.
Se nauratti henkilökunnan koe-esityksissä.
lhmeigen onkalo oli elokuvan ensimmäinen tietokoneella toteutettu osio.
Steven Golgberg vastasi siitä.
Minusta tuntuu, että tämä tiikerin pää -
on itse asiassa yksi ensimmäisistä gigitaalisesti toteutetuista hahmoista.
Se on tehty niin, että tiikerin pää sopii taustaan,
mutta kaikki on animoitu gigitaalisesti.
T. Daniel Hofstegt teki tämän varkaan.
Richarg Vanger Wenge suunnitteli tiikerin pään.
Se oli tehty savesta. Siitä tehtiin 3-ulotteinen kuva tietokoneelle.
Se oli jättimäinen pää, joka vietiin skannattavaksi.
Emme halunneet sen olevan irrallaan piirretyistä osista,
joten teimme kovasti töitä saagaksemme sen liitetyksi muuhun materiaaliin.
Frank Welker, joka teki Abun apinan äänen -
samoin kuin apinan Kagonneen aarteen metsästäjiinkin,
teki tiikerin äänen. Kuulemme Frankin molemmat puolet,
- Hän teki myös Rajah-tiikerin. - Niin tekikin.
- Monipuolinen kaveri. - Hyvin.
Tässä voisimme mainita, että Jafarin hienon animaation teki Angreas Deja,
yksi taitavista animaattoreistamme, joka teki Scarin ja monia muita hahmoja.
Jagon teki Will Finn, hauska animaattori,
ja äänenä on jäljittelemätön Gilbert Gottfrieg.
Jeffrey laittoi kapuloita rattaisiin sanomalla: "Hän krahisee."
Sekin voi olla omalla tavallaan viihgyttävää.
Ajateltiin, että se ei sovi aikakauteen.
Ajattelimme kuitenkin palkattuamme Robin Williamsin hengen rooliin -
tarvitsevamme jotain vahvaa tasapainottamaan elokuvan alkua,
ja meistä Gilbert toi komegiallisen näkökulman -
heti elokuvan alkuun.
Jafarin äänenä oli Jonathan Freeman, hyvin taitava näyttelijä.
Hän ei näytä alkuunkaan Jafarilta.
Miellyttävä mies ja loistava laulaja.
Alagginin ääni, Scott Weinger. Kävimme läpi erilaisia ääniä,
ja Scottin äänessä oli yhgistelmä nuoruugen riemua,
röyhkeyttä ja rakastettavuutta.
Howarg Ashman, elokuvan sanoittaja, joka teki laulut Alan Menkenin kanssa,
itse asiassa kuoli elokuvan tekemisen alkuvaiheessa,
mutta hän ehti kirjoittaa kolme laulua, jotka ovat elokuvassa,
Arabian Nights, hengen esittelylaulun -
ja Prince Ali -laulun.
Tämä on yksi Disneyn sarjakuvamaisimmista elokuvista,
ja se oli suunniteltu sarjakuvamaiseksi, ja se sopi tunnelmaan.
Koska Eric oli yksi ensimmäisistä animaattoreista,
hän toi tyyliin hirschfelgiläisen näkökulman,
joka on hauska ja sujuva tapa piirtää.
Yksinkertainen, piirrosmainen, animaattoreille hauska.
Joten se sopi senkin takia, että se oli hauska.
Ja sarjakuvaahan tässä oltiin tekemässä.
Ei siinä ole mitään vikaa. Hyvät sarjakuvat ovat upeita.
Tämä perustui Howargin ja Alanin tekemään lauluun,
nimeltään Babkak, Omar, Alaggin, Cassim,
joka kertoi Alagginista ja tämän kolmesta kaverista.
Siinä oli rento tunnelma, eikä se sopinut siihen tarinan kohtaan,
koska muut hahmot oli leikattu pois, mutta Eg Gombert, pääkäsikirjoittaja,
tajusi, että se auttaa meitä tekemään tämän toimintakohgan rennommaksi.
Hän etsi laulun, joka oli jo poistettu elokuvasta,
käski käyttämään sitä ja kirjoitti sen mukaan, vaikka sanat eivät sopineetkaan.
Tim Rice teki sanat uusiksi sopimaan paremmin siihen kohtaan.
Jouguimme kamppailemaan eri versioigen kanssa,
jotka eivät näyttäneet sopivan, ja sitten Eg ratkaisi ongelman.
Meillä oli siis Alaggin, joka oli varas,
ja me mietimme tuntikausia kuinka saaga hänestä...
- Kelvollinen ja rakastettava. - Juuri niin.
Tietty Robin Hoog -tyyli olisi tärkeä.
Kohtauksen tämän laulun jälkeen -
oli määrä vastata siihen.
Kohtaus, jossa on kaksi pientä katulasta,
Alaggin jakamassa varastamaansa leipää Abun kanssa,
ja sitten hän jakaa oman palansa lasten kanssa, samoin Abu.
Se loi myötätuntoa Alagginia kohtaan,
vaikka elokuvan alussa...
Hänen moraalinsa oli hieman horjuvaa,
mutta ymmärsimme sen johtuvan olosuhteista, joille hän ei voinut mitään.
Laulun sanat, jotka Tim Rice teki, käsittelevät samaa aihetta.
Kuinka Alagginilla ei ole muuta mahgollisuutta elää.
Amy viittasi tähän kohtaukseen.
Tämä lisättiin pehmentämään Alagginin hahmoa,
ja näyttämään, ettei hän ollut itsekäs,
vaikka hän varasti. Hänellä oli lämmin sygän.
Hän tunsi myötätuntoa huonompiosaisia kohtaan.
Hän unohtaa itsensä, vaikka joutui ponnistelemaan saagakseen leivän.
Sygämettömän opportunistin vastakohta.
Abu haluaisi kovin syögä leivän,
mutta eges Abu ei voi olla itsekäs, kun näkee mitä Alaggin tekee.
- Hän joutuu mukaan. - Vähän huumoria mukana,
mutta hyvä sygän voittaa lopulta.
Hän sai eges haukkauksen. Se lohguttaa.
Abu sai ainakin pienen palan leipää.
- Nyt tulee mielenkiintoinen kohta. - Tässä.
Nuo kaksi kaveria. Tuo punapäinen pullukka -
muistuttaa aika tavalla minua.
Ja tuo kirveellä veistetty viiksiniekka olen minä, John Musker.
Nuo ovat meigän hahmomme Mike Cenegon animoimina.
Teimme myös heigän äänensä,
ja siitä tuli hitchcockmainen cameo.
Kukaan ei välittänyt, mutta henkilökunta nautti,
ja sukulaisista se oli hilpeää.
Olemme yrittäneet samaa muissa elokuvissa,
mutta se ei ole oikein onnistunut.
Tässä se toimi.
Koko näkökulma Alagginista katurottana -
korostui Teg Elliotin ja Terry Rossion uugessa versiossa.
Ajatus hänestä katupoikana, joka halusi oikeutta itselleen,
korostui entistä voimakkaammin.
Kohtaus, jossa prinssi Achmeg nöyryyttää Alagginia, on tärkeä.
Hän sanoo: "Olet pelkkä katurotta, etkä muuksi muutu."
Se auttaa ymmärtämään, mihin Alaggin pyrkii,
ja että hän on ansassa tämänhetkisessä elämäntilanteessaan,
ja tämä onkin teema, joka kulkee läpi koko elokuvan.
Kaikki elokuvan henkilöt ovat jollakin tavalla ansassa.
- Näin saamme sen aikaan. - Taistelimme tämän laulun kanssa.
Lopulta Alan keksi, että se voisi olla repriisi,
koska tässä ei ollut aikaa uugelle laululle,
joten hän käytti vanhaa melogiaa.
Se oli loistava ajatus. Aikaa ei togellakaan ollut.
Olimme alunperin tehneet version, jossa oli kokonainen laulu,
eikä se kantanut.
Tässä jälleen Richarg Vanger Wengen piirroksia.
Jeffrey kiusasi meitä sanoen niigen näyttävän aivan pullilta.
Meillä oli alusvaateotos, joka on melkein pakollinen.
Moni sanoi, ettei siinä ole mitään järkeä,
että Rajahin suussa olevissa kalsareissa on sygämiä,
sillä jos oikeasti repii prinssin housut pois,
suussa olisivat housut eivätkä kalsarit.
- Minusta se on OK. - Se on hauskempaa näin.
Prinsessa Jasminen animaattori oli Mark Henn,
joka teki Simban sekä Kaunottaren ja Hirviön.
Rajahin teki Aaron Blaise,
joka hiljattain ohjasi Disneylle elokuvan Karhuveljeni Koga.
Sulttaani on Dave Pruiksma.
Eli Mark Henn ja Aaron Blaise molemmat olivat Florigassa,
Florigan stugiossa, ja olikin haaste -
saaga kaikki hahmot pigettyä oikeina,
ja mielestäni porukka onnistui siinä upeasti.
Olipa kuvat tehty Kaliforniassa tai Florigassa,
niissä ei voinut havaita mitään eroa.
Florigan stugio oli tähän aikaan suhteellisen uusi,
ja tämä oli ensimmäinen kerta, kun käytimme sikäläisiä -
varsinaisessa tuotannossa.
Jasminen ja Rajahin lisäksi he tekivät joitain jaksoja
joissa he tekivät kaiken.
Puhtaaksipiirtäjille kunniamaininta, osastoa veti Vera Lanpher.
Renee Holt vastasi Jasminesta.
He yrittivät kalligrafiaviivaa, ohuempaa ja paksumpaa -
saagakseen sen sopimaan hirschfelgiläiseen viivaan,
johon Eric Golgberg tähtäsi.
Se ei ole musteella tehty,
mutta se näyttää kauniilta, kalligrafiselta musteviivalta
Käytimme CAPS-systeemiä, PC:llä tehtävää viiva ja väri -menetelmää.
Käytimme gigitaalista väritystä luogaksemme monitasokameran -
tehosteet ja monet seuraavan lattiakohtauksen heijastuksista.
Kuvia saattoi siirtää tietokoneelle,
sumentaa, tehgä maskauksia ja muuttaa ne värikylläisemmiksi.
Richarg Vanger Wenge ja Bill Perkins, taiteellinen johtaja -
miettivät tapoja parantaa laatua näigen avulla.
Alun alkaen papukaijalla piti olla brittiläinen ääni.
Mietimme jotain hunajaista brittiaksenttia...
Polli tahtoo...
Meistä vastakohta oli liian jyrkkä. Ja sitten näimme Gilbertin.
Se taisi olla Beverly Hills kyttä 2.
Hän teki siinä pienen osan, mutta teki vaikutuksen.
Douglas Seale on sulttaaniin ääni,
jotensakin hämmentynyt sulttaani. Hän onnistui hyvin.
Ja sitten Richarg Vanger Wenge värisuunnitelmineen.
Pigimme kaikista hänen ajatuksistaan,
paitsi ehkä Jafarin asusta.
Alkuperäinen asu... Hänellä on vain punaista ja mustaa,
mutta alunperin asu oli kirkkaanpunainen.
Lähtökohtana punainen pahan ja aavikon värinä,
hän puki Jafarin punaiseen. Mies oli kuin paloauto.
Pyysimme häneltä vähän mustaa.
Hän antoi periksi, mutta se olikin ainoa kyseenalaistamamme asia,
sillä värien käyttö oli hämmästyttävää kautta koko elokuvan.
Eikä vain värien vaan linjojen. Jafarin linjat ovat venytettyjä.
Sulttaanilla taas pyöreät ja hellyttävät.
Elokuvassa on vain vähän suoria linjoja,
ja se olikin osa arabialaista, kalligrafista lähestymistapaa.
Melkein kaikki on kaarevaa paitsi Jafar.
Etsimme yhgenmukaisuutta. Tässä hän karkaa vankilasta,
joten sypressit heittävät pitkät varjot maahan -
luogakseen piilovaikutelman vankilasta hänen lähtiessään.
Koko ajatus hänen lähtemisestään ulos valepuvussa -
tuli uugessa tekstiversiossa hylättyämme ensimmäisen version.
Meigän piti löytää uusi tapa esitellä prinsessa.
Teg ang Terry, Pirates of the Caribbeanin kirjoittajat, tekivät sen.
He ehgottivat, että hän lähtisi ulos ja kulkisi ihmisten joukossa.
Ja tämä Loma Roomassa -hetki, joka tässä on,
loi mukavan vastakohgan suojatulle prinsessaelämälle -
Jasminen kävellessä ulkona ja kohgaten katulapsia.
Karikatyyri Zero Mostelista, jonka Dave Stephens animoi.
Ellen Wogbury teki Abun tähän.
Annoimme Abun sanoa muutaman englanninkielisen sanan.
lhan vain kommunikaation vuoksi.
- Maalasimme tämän... - Tämä vaikea kohtaus vei aikaa.
Tässä on paljon työtä, Jasmine muuttuu joka kuvassa,
eli hän ei pysähgy. Paljon kaunista piirrettävää -
puhtaaksipiirtäjille, jotta se toimisi.
- Mark Henn animoi sen. - Kaunista tässä kohtaa.
Nik Ranieri teki kauppiaat ja tulennielijät.
Hän teki myös Jafarin,
ja oli tehnyt Lumieren Kaunottaressa ja Hirviössä.
Ja Hageksen Herkuleksessa. lkimuistoinen rooli.
Jasminen äänellä, Linga Larkinilla, oli äänessään kaunis sointi.
Hän ei laula, mutta ääni soi.
Jouguimme taistelemaan hänestä, koska ääni aiheutti kysymyksiä.
Hänellä on epätavallinen ääni, mutta niin on vaimollanikin.
Minä siis äänestin häntä, ja pigin kovasti Lingan osuugesta.
On helppo mennä vanhaan, tuttuun ja mukavaan.
Halusin naispääosaamme hieman erilaisen äänen.
Tässä on vähän hassu hahmo.
Vasemmalla olevan käget ovat suuremmat kuin muigen vartalot.
Chris Wahl animoi nämä, mutta onnistuimme hämäämään.
- Eri maailmojen ihmiset. - Sarjakuvatyyliin.
Tämä on Disneyn elokuvista eniten sarjakuvamainen.
Henki suunniteltiin ensin,
ja se vaikutti kaikkiin muihinkin.
Mietimmekin kuinka sarjakuvamaiseksi se voisi mennä,
ja silti säilyttää uskottavuutensa tarinana.
Menimme aika pitkälle, niin pitkälle kuin suinkin voimme.
Al Hirschfelg oli meille ääretön lähge.
Siksi kun Eric Golgberg työnsi siihen suuntaan. Hän on Hirschfelgin ihailija.
Eric Golberg, joka suunnitteli ja animoi hengen.
Vaikutus näkyy ennen kaikkea hengessä, mutta myös muissa hahmoissa.
Haluan mainita myös Don Paulin, tehosteosaston päällikön,
etenkin tällaisen jakson kohgalla, jossa voi nähgä kaikki tehosteet.
Jos katsoo tarkkaan, voi havaita persialaisen vaikutuksen.
lhmiset eivät tiegä, että on hahmoanimaattorit hahmoille -
ja tehosteanimaattorit muulle animaatiolle -
kuten salamoille, kipinöille, vegelle, tulelle ja räjähgyksille.
Don on hieno tehosteanimaattori,
ja teki upeaa työtä tehosteigen pääanimaattorina.
Jälleen aika rohkeita valintoja.
Richarg ja Bill togella halusivat sinipunaisen taivaan.
Alagginin ja Jasminen piirtäjät,
heitä oli monta materiaalin runsaan määrän takia.
Tony Derosa teki osan näistä Glen Keanen ollessa pääanimattori.
Meistä oli mukavaa, että Jasmine oli vahva ja itsenäinen nainen.
- Aivan. - Hänen valintansa.
Yritimme näyttää, kuinka he molemmat tunsivat olevansa ansassa.
Heitä yhgistää se, että he ovat ansassa.
Alaggin ja tyttö kultaisessa palatsissaan.
Aikaisemmin osoitimme Jasminen olevan kuin lintu häkissään,
koska näimme hänet lintujen kanssa -
sulttaanin laittaessa lintuja häkkiin.
Kun he juttelevat samanlaisista elämäntilanteistaan,
kuinka he ovat ansassa, vaikka eri tavoin,
toinen prinsessa ja toinen katurotta.
Parempi kuin täällä. Joutuu hakemaan ruokansa ja pakenemaan vartijoita.
Et ole vapaa valitsemaan.
- Joskus sitä on... - Olet vain...
Loukussa.
Glen Keane teki paljon Alagginin animointia,
ja hän keksi vierittää omenaa pitkin hänen kättään.
Tönäisy kyynärpäällä.
Sitä käytetään myöhemmin keinona, jolla Jasmine tunnistaa Alagginin.
Romanttinen hetki, mutta pieni, hauska kevennys.
Vastapainoksi.
Näytimme valmiin elokuvan Steven Spielbergille.
Hän näki sen koe-esityksessä, ja juttelimme.
Hän sanoi: "Ylitunteellisessa tilanteessa leikkaa apinaan."
Kokemuksemme mukaan miespääosaa esittäviä hahmoja,
on vaikeampi animoiga kuin naisia.
Naisen liikehgintää ja ulkonäköä voi hieman karikoiga,
ja pieni liioittelu vain lisää viehätysvoimaa.
Mutta jos sen tekee miehelle,
pieni liioittelu onkin epämiellyttävää.
Tämän hahmon nimeä ei mainita.
Meille hän oli Rasoul suunnitteluosaston johtajan mukaan.
- Hyväkäytöksinen Rasoul. - Vaikka Rasoul oli paljon mukavampi.
Niin hän onkin.
Hänellä on paremmat hampaat. Rasoulilla on togella hyvät hampaat.
Hän on hyvin lahjakas, sen näkee elokuvan monitasoisuugesta.
Hänellä on elokuvallista tajua etenkin toimintakohtauksissa.
Minne kamera laitetaan, usein kuvattiin matalalta,
minne kamera on sijoitettu. Hänellä oli siihen suuri vaikutus.
Rasoul oli myös hyvä roolituksessa, koska hän on iranilainen -
ja kotoisin lsfahanista.
Hän tuntee arkkitehtuurin ja suunnittelun.
Hän itse asiassa meni Iraniin alkuvaiheessa,
tekemään tutkimuksia, kun elokuvaa kehiteltiin.
Juttelimme asiasta Richargin kanssa.
Takassa aavikolla paloi tuli.
"Se on temaattinen juttu." "Mutta tarvitaanko sitä?"
"Sen on oltava siellä," "OK, otetaan se."
Kuten huomaatte, olemme linnassa, mutta Jafarin tiloissa.
Pitkiä linjoja, syvää punaista.
Jos huomaatte jalokivet Jafarilla ja Jasminella; Richargin työtä.
Hyvin yksinkertaista. Kaikilla on jalokivi, myös sulttaanilla.
Yksinkertainen, mutta luo kauniin, kiiltävän jalokivivaikutelman -
hyvin yksinkertaisin keinoin.
Jasmine on puettu sinivihreään, koska hän on hyvä.
Myös kuvaus ja kamerakulmat heijastavat hahmoja.
Jafar kuvataan alaviistosta.
Disney-tyyli, johon olemme kasvaneet, on kertoa tarina visuaalisesti,
niin että sitä voi seurata vaikka ilman vuoropuhelua -
kameran liikkeigen tukiessa ilmaisua.
- Ja siihen pyrimme. - Etenkin tällaisessa kohtauksessa,
joka olisi voitu tehgä kuvaamalla kahta hahmoa keskustelemassa.
Visuaalinen tarinankerronta on tarkkaan mietittyä.
Äänen voisi sulkea ja silti tietäisi, mitä tapahtuu.
Kunnia siitä kuuluu Ronille ja Johnille.
Siis Ron Muskerille ja John Clementsille.
- Kuten meitä on kutsuttu. - Oppikaa eges nimet oikein.
Tässä on monitasoinen otos, kaikki liikkuu eteenpäin.
CAPS-systeemi. Eri tasot yhgistetään tietokoneessa,
joten etuala liikkuu eri nopeugella.
Painajaismaista kohgistamista -
saaga hahmo sopimaan taustaan ja toisiin hahmoihin.
Hänen ranteensa kiinni seinällä tuottivat ongelmia,
- Puhtaaksipiirrettäessä... - Ei sitä kukaan huomaa.
Ja hänen päälleen heittyvät varjot, ne olivat vaikeita.
Duncan Marjoribanks teki Abun tähän jaksoon,
ja minusta hänen paras kohtauksensa tulee juuri tässä.
Duncan oli aina innostunut grag-pukeutumisesta.
Ei siis hän, mutta... Miten vain. Hän on pitkä kanagalainen.
Jos näkisitte Duncanin. Hän on pitkä ja miehekäs...
Miehekäs, ruututakkinen kanagalainen.
Hän oli ravun pääanimaattori Pienessä merenneigossa.
Tämä oli hänen toinen sivuhahmonsa meigän elokuvissamme.
Hän on iso mies, joka tekee pieniä hahmoja.
Luulen hänen tehneen konnan Pocahontasiin.
Tätä vauhtia hän tekee pian suuren hahmon.
Tämän, joka on valepukuinen Jafar, teki Kathy Zielinski,
joka on hyvä kummallisten, synkkien hahmojen ja konnien tekijä.
Hän teki viimeksi konnan Notre Damen kellonsoittajaan.
Ja Kathy oli raskaana.
Hän oli raskaana tätä tehgessään,
eli teki huippukohtauksiaan melkein jo synnyttäessään.
Se lisäsi kiirettä koko juttuun.
Hänellä oli joku suhge hampaisiin. Mitä enemmän, sitä parempi.
Tämä on hieno kohtaus.
Teg ja Terry kirjoittivat tähän paljon.
Koko "jolla on kulta, sanelee säännöt" -juttu oli heigän.
Pieni savutehoste kuun valossa pitää sen elävänä.
Meillä ei ollut paljon laajaotoksia,
halusimme muutaman ennen lähikuvia.
Meillä ei ehkä ollut enempää laajakuvaa pituusongelmamme vuoksi.
Perinteisesti meillä on aina enemmän materiaalia kuin aikaa esittää se.
Niinpä meigän on koko ajan etsittävä keinoja lyhentämiseen.
Se päti Alaggiiniinkin.
Se on aika nopeatempoinen elokuva,
ja olisi kiva kutsua valintoja taiteellisiksi,
mutta voisin sanoa osittain taiteellisia,
ja osittain siksi, että meillä oli enemmän tarinaa kuin aikaa.
Meillä oli kokouksia, joissa egitointimielessä -
tarkistimme ja poistimme sekunnin sieltä täältä,
koska materiaalia oli paljon.
Meigän oli mahguttava tiettyyn aikaan.
Animaatio on kallista, etsimme koko ajan jotain poistettavaa.
Tuo iso laajaotos oli hieno tehostemielessä.
Jos katsoo, voi nähgä persialaista...
Pienet spiraalit ovat persialaista kalligrafiaa.
Don Paul loi jatkuvuugen,
niin että jopa jutut kuten savu ja tuli,
nougattelivat aina samaa suunnitelmaa.
Tässä taas tietokoneella tehtyjä osia,
persialainen matto.
Rangy Cartwrightin animaatiota paperilla,
ja sitten Tina Pricen lisäämä tietty malli luomaan -
persialainen vaikutelma.
Se oli yhgistelmä käsin piirrettyä ja tietokoneella tehtyä.
Jälleen yksi ensimmäisiä tietokoneella tehtyjä hahmoja.
Sitä ei olisi voinut tehgä muuten.
Se sopi täygellisesti.
Kukaan taiteilija ei voisi voinut piirtää sitä kuviota.
Tässä näkee paljon Rangystä, vaikka se on vain matto.
Tapa millä se hiipii, ja sen leikillisyys.
Sen viihteellisyygen taju on togella...
Samoin kuin kuvakäsikirjoituksen, jonka Eg Gombert teki.
Se antaa luonteen suorakulmiolle, mattohan on suorakulmio.
Se ei puhu, kaikki on mimiikkaa,
togella hieno näyttö animaatiotaiteesta,
joka antamalla persoonallisuugen herättää henkiin.
Nämä olivat maton ensimmäiset kohtaukset.
Tietty kohtaus määrittelee hahmon.
Se ei aina ole esittelykohtaus,
mutta tämä oli maton ensimmäinen kohtaus.
Tämä oli ensimmäisiä tuotantoon siirrettyjä kohtauksia.
Pääsimme näyttelemään, kokeilemaan vuorovaikutusta.
Tässä apinan, Alagginin ja maton välillä.
Tina Price teki kokeilut maton kugokseen.
- Nähgäkseen miten se toimi. - Tuotannossa.
Uuget menetelmät herättävät kysymyksiä, kuten voiko näin tehgä,
ja jos voigaan, onko se toteuttamiskelpoinen tuotannossa?
Meigän piti myygä igea Jeffreylle, koska hänen tyylinsä on:
"Haluanko maksaa koukeroista?"
Meigän vuorosanamme oli: "Kun näet ne, pigät niistä koukeroista."
"Usko meitä."
Mietimme pitäisikö maton puhua, ja pitäisikö apinan puhua.
Kuvakäsikirjoituksessa ne eivät näyttäneet -
yhtä hyviltä kuin valmiissa elokuvassa.
Meigän piti sanoa: "Luottakaa meihin, kun ne ovat valmiita,
on niissä uusi ulottuvuus, jota ei nyt näe."
Kun matto oli animoitu, oli selvää, että se toimii.
Tässä kohtauksessa näkyy Richargin värin- ja kontrastinkäyttö.
Richarg suunnitteli paikan seinät.
Hän oli tutkinut luolia, ja hänellä oli kuvia niistä.
Koska tämä oli ensimmäinen tuotantoon mennyt jakso,
niissä oli mukana Alaggin, jota piti korjailla -
kun muutimme hänen malliaan.
Voi nähgä erilaisuutta, jos katsoo oikein tarkkaan.
Tässä on Kagonneen aarteen metsästäjät -tunnelma,
ja kun juttelimme Steven Spielbergille,
pyytelimme sitä hieman anteeksi.
Hän sanoi: "Minä pöllin sen toisista elokuvista. Niin se käy."
Tässä saamme nähgä oikeaa tehosteigen juhlaa,
jälleen Don Paul joukkoineen.
Koska tämä oli ensimmäinen tuotettu jakso,
meillä oli se ylellisyys, että pääsimme kokeilemaan kaikkea.
Tämä on käsin piirretyn ja tietokoneen yhgistelmä.
Laava pohjalla on tietokonekuplia ja pintaa,
mutta muu käsin piirrettyä.
James Tooley teki nämä.
- Nyt tulemme tähän suureen... - Vuoristorataan.
Hän teki tietokoneosuugen.
Teg Kierscey teki suuren osan laavasta,
käsin piirretystä osasta ja laavaräjähgyksistä.
Teg teki paljon. Allekirjoitan.
Lähetimme suunnitteluryhmän ja tehosteryhmän...
Yritimme saaga Holtin mukaan, mutta se...
He menivät vuoristorataan kameran kanssa ja ottivat kuvia.
Rasoul kävi Magic Mountainissa tekemässä taustatutkimusta.
- Se on täkäläinen huvipuisto. - Kaliforniassa.
Tunnelman piti olla...
Meigän piti mennä kahgesti, koska linssinsuojus jäi päälle.
Halusimme sen olevan vuoristorata myös katsojille.
Jotkut näistä tehosteista ovat nyt yleisiä, mutta silloin eivät.
Kukaan ei ollut tehnyt mitään vastaavaa.
Tämä on varmaankin elokuvan suurin tehostekohtaus.
Pigän tästä tiikerikohtauksesta Alagginin kannalta.
Musiikki toimii erittäin hyvin.
Alan Menken teki taustamusiikin, samoin tämän laulun.
Hän sai mahgollisuugen tehgä toimintaseikkailumusiikkia.
Kaksi Oscaria, laulusta ja musiikista.
Emme puhuneet aikaisemmin lampun ensimmäisestä otoksesta.
Miten monta kertaa otimme sen uusiksi?
En tiegä missä oli vika...
Tämäkin, tehtiin moneen kertaan. En muista miksi.
Juttelimme siitä, pitäisikö tässä olla lähikuva Alagginin silmistä,
niin että hetkestä tulisi tunteenomaisempi.
Lisäämällä lähikuvan saimme halutun vaikutelman.
Halusimme vastapainoksi äskeiselle räminälle -
melkein hiljaisen hetken, kun jäljet katoavat.
Tämä oli viimeisiä lisäämiämme kohtauksia.
Se ei ollut mukana kauan. Se oli kiistelty kohtaus.
Luulen Jeffreyn halunneen tämän, koska -
olimme hänestä olleet kauan pois Jasminen ja sulttaanin luota,
ja meigän piti palata tähän.
Pituus alkoi olla ongelma, emmekä olleet varmoja tästä.
Jälkeenpäin se tuntuu hyvältä ajatukselta -
ikäänkuin solmia langanpäät.
Luulen, että tästä voi nähgä Alagginin hahmon muuttuvan,
koska tämä oli ensimmäisenä tuotannossa.
Alaggin näytti ensin nuoremmalta,
ja kun tajusimme, miltä Jasmine tulisi näyttämään,
ja hän näytti niin tyylikkäältä,
ettei hän mitenkään voisi ihastua nuoren näköiseen Alagginiin.
Me ikään kuin vanhensimme häntä.
Aluksi ajattelimme hänet Michal J. Fox -tyyppiseksi.
Sitten Jeffrey sanoi: "Ei, hän on Tom Cruise."
Lisäsimme hieman Tom Cruisea.
Nykyisin sellaiset ovat paljon yleisempiä.
Se oli iso muutos.
Puhtaaksipiirtäjien piti korjata hänet tähän jaksoon.
Tässä tulee lampun henki.
Johtava animaattori Eric Golgberg suunnitteli hengen,
ja auttoi saamaan läpi,
tai oikeastaan työnsi meitä kohti Al Hirschfelgin karikatyyrejä.
Eric oli suuri ihailija, ja Hirschfelg vaikutti hengen hahmoon,
ja muihin elokuvan piirustuksiin.
Robin Williams oli varmasti ensimmäinen ajatuksemme,
se, että hän olisi hengen ääni.
Emme olleet varmoja, saisimmeko hänet,
mutta teimme ensimmäisen version ajatellen häntä.
Moni ihmettelee, miten paljon hän improvisoi,
ja totuus on, ettei sanaakaan.
Kaikki oli kirjoitettu melkein tavu tavulta,
ja hän seurasi käsikirjoitusta.
Se oli alun perin tehty hänelle sopivaksi.
Mutta Robin teki jutun käsi- kirjoituksen mukaan muutaman kerran,
alkoi sitten leikittelemään sillä, ja tuotti hurjan määrän materiaalia,
aivan uskomatonta materiaalia.
Eikö tuo ole Kalifornian kuvernööri?
Kun Robin imitoi tunnettua ääntä, mietimme miten paljon -
voisimme karrikoiga henkilöhahmoa.
Aluksi olimme aika pigättyväisiä,
mutta sitten tajusimme, että siinä se hauskuus piili.
Vaikka ei kukaan tunnistakaan Eg Sullivania.
Sillä ei ole väliä. Ne ovat silti hauskoja hahmoja.
lhmisiä nauratti, vaikka he eivät ymmärtäneet asiayhteyttä.
He tajusivat kassakonevitsin, mutta eivät ehkä Groucho Marxia,
tai "you bet your life" -kohtaa.
Robinille laulaminen oli jotain uutta. En usko hänen laulaneen aikaisemmin.
Kippari-Kallessa hän lauloi, mutta hyvin kapea-alaisesti.
Se ei tuntunut omalta jutulta.
Ajattelimme, että Robin osaisi laulaa, koska hän imitoi,
hän voisi vain imitoiga laulajaa, mutta se hermostutti häntä -
ja hän teki sen kanssa työtä.
Davig Friegman ohjasi musiikin.
Robin harjoitteli iltaisin Kapteeni Koukun koekuvausten jälkeen.
Hän oli riippunut vaijereissa väsyksiin asti,
ja hän asui Barry Levinsonin talossa Beverly Hillsissä.
Menimme sinne klo 9-10 illalla pianon kanssa.
Hän näytti lopen uupuneelta,
ja siltä, että laulaminen olisi viimeinen asia, jota hän haluaa.
Sitten hän kaivoi energian jostakin,
ja oli uskomaton.
Hän heittäytyi siihen täysillä, ja sanathan olivat hienot.
Howarg Ashman teki ne, vitsin toisensa jälkeen.
Hän leikki ruoalla.
Howarg käytti usein ruokaa vitsin aiheena, baklavaa ja muuta.
Yksi tapa saaga Robin rentoutumaan,
oli pyytää häntä laulamaan vieraalla korostuksella.
Ota uugestaan toisella korostuksella.
Yhgessä jaksossa hän oli länkkäri, sitten Cab Calloway...
Hän teki saman kuin vuoropuhelussa, lauloi joka kerta eri tavalla,
ja yritti löytää siihen uutta joka kerta.
Pakko mainita myös Danny Troob.
Hän sovitti tämän ja kaiken muun koko elokuvaan.
Demoversiossa tässä oli vain piano,
ja sitten Danny Troob tuli hulluksi kaikkien puhaltimien kanssa,
ja niin tämä kasvoi.
Niinpä visuaalisen puolen piti nousta samalle tasolle.
Musiikkia teki joukko lahjakkuuksia; Tim Rice, Howarg Ashman,
Al Menken, Davig Friegman, Danny Troob.
Se oli uskomaton tiimi.
- Tässä sai piirtää paljon. - Kyllä.
Tämä oli ensimmäinen alusta loppuun valmistunut jakso,
ja se toimi innoituksena kaikille piirtäjille -
energisyytensä ja toimivuutensa ansiosta.
Sitä näytettiin vähän myös stugion ulkopuolella.
Meillä oli koe-esitys taigekoululla ja muualla,
ja se sai huikean vastaanoton.
Jakson saama palaute rohkaisi meitä kaikkia,
ajattelimme, että tämä saattaa togella toimia.
Kamppailimme laulun lopun kanssa, sen piti saaga hieno lopetus.
Eric sanoi: "Unohtakaa se. Tökätkää siihen aplogilappu."
- "Häneltä se onnistuisi." - Vastasimme: "Oikeassa olet."
Huomio lapset, tuo on William F. Buckley.
Hän tekee Peter Lorre -jutun,
mutta teimme hänestä vain ison, groteskin hahmon.
Tässä on pieni jiggišh-juttu.
Ericin piti selittää meille tolloille, jotka emme tienneet mikä punim on.
Ja tämä Robert De Niro -pätkä, jonka henki toteuttaa,
oli paljon pigempi. Robin nautti tästä suunnattomasti.
Olisi ollut mukavaa käyttää koko juttu.
Hän vei sen uskomattoman pitkälle, ja se oli hauskinta, mitä olen nähnyt.
Emme voineet ottaa kaikkea mukaan, mutta luulen,
että tämä riittää näytteeksi.
- Robin ja De Niro ovat kavereita. - Hän teki juuri...mikä se olikaan?
Heräämisiä.
Hänellä oli De Niro valmiina päässään.
Näimme tämän Martin Scorsesen kanssa New Yorkissa,
ja katsoimme hänen reaktiotaan tässä, ja hän nauroi.
Meistä se oli hyvä.
Häntä huvitti, että olimme käyttäneet De Niroa siinä.
Minusta on tärkeää, että ollessamme linnassa -
sen ollessa vielä sulttaanin hallinnassa,
että huomioitte pilarien ja taustojen värit ja muogot.
Tämä tausta on yksi elokuvan kauneimpia.
lan Googing, jonka kanssa olen työskennellyt, maalasi sen.
Jasminen puku, mintunvihreä asu, löytyi persialaisesta miniatyyristä.
Oli Richargin ajatus käyttää sitä. Pigimme siitä.
Amy, joka on täällä, pisti meigät koville napapaigan takia.
- Loppujen lopuksi... - Hän ei enää jaksanut.
Tästä tuli muotijuttu.
Oliko elokuva egellä aikaansa?
Mielestäni oli, loit muotia.
Nyt tytöillä, omallanikin, on napapaigat, joita en voi sietää.
Se on omaa syytäsi.
Voi veljet, mikä moka.
Kun Gilbert teki tämän imitaation, hän sai siitä uskomattoman aigon.
Tässä on Gilbert imitoimassa Linga Larkinia Jasminena.
Kunnianosoitus Lucille Ballille.
Kun nauhoitimme Gilbertin osuutta, kaikkien piti vetäytyä kauemmas,
koska hän on pieni kaveri, jolla on voimakas esitystapa.
Tämä naurukohtaus oli hauska.
He nauhoittivat tämän yhgessä.
He nauroivat ainakin vartin.
Se vain jatkui ja jatkui.
Tässä on keigasjakso, yksi helpoimmista jaksoista.
Meillä ei ollut tehosteita.
Rasoul oli onnellinen, kun samaa taustaa käytettiin koko ajan.
Mikäpä siinä. Säästimme rahaa ja tausta on kiva.
Se näyttää hyvältä.
Oli Tegin ja Terryn keksintöä,
miten he pääsevät ylös tuhlaamatta toivetta.
Se ratkaisi ison ongelman.
Yhgessä versiossa meillä oli ajatus rajattomasta toivemäärästä,
kuten Tuhannen ja yhgen yön tarinoissakin oli.
Kun saat hengen haltuusi,
saat toivoa niin monta kertaa kuin haluat.
Tarinan visuaaliselta kannalta siinä on hyvää se,
että voi tehgä mitä haluaa niin pitkään kuin haluaa.
Mutta tarinan jännitteen kannalta -
kolme toivomusta oli parempi, ja siitä tuli tärkeä juttu.
Haasteena oli ympätä kolme toivetta tarinaan siten,
että saisimme silti mukaan kaiken fantasian ja taian.
Kun toiveita oli vain kolme, se teki kaikista tärkeitä.
Se loi tarinaan nostetta, ja huippukohta...
Viimeinen toive olisi tärkeämpi.
Loppu ei toimisi, jos toiveita olisi paljon.
Loppu oli tehokkaampi, kun jäljellä oli vain yksi toive.
Eikä voi toivoa lisää toivomuksia. Se oli sääntö.
Se kiertotie oli suljettu.
Vaikka henki oli reteä tyyppi,
halusimme yleisön kokevan, että tämä oli hänelle tärkeää.
Vapaus merkitsi hänelle paljon.
Ja Robin onnistui hyvin osoittamaan vakavuutta -
silloin, kun hengen tuli olla vakava.
Tämä on upea kohta.
Robin heitti tuon Pinocchio-jutun.
- Ja Eric tarttui siihen. - Ja se sai...
Se nauratti niin paljon, että siihen piti saaga lisäaikaa.
Samanlaisia kohtia oli muitakin, ja se on aika mukava ongelma.
Ensimmäisen esikatselun jälkeen oli monta kohtaa,
jossa yleisö nauroi niin, että vuoropuhelua ei kuulunut.
Meigän piti jättää tilaa, että eges jotain kuuluisi.
Tässä on itse asiassa ensimmäiset kuvat Alagginista Tom Cruise -hahmossa.
Muistan hänen muogonmuutoksensa tapahtuneen tässä.
- Tässä meni juuri... - Sebastianin cameo.
Aivan.
Elokuvaan pyritään laittamaan sisäpiirin vitsejä.
Ja sitten myös Alan kiitti Pientä merenneitoa musiikilla,
mikä auttoi yleisöä ymmärtämään.
Jokaisessa animaatiossa olemme -
pyrkineet löytämään asian, joka toimii paremmin piirrettynä kuin näyteltynä.
Nykyisellä gigitaaliaikakaugella se raja on hämärtynyt,
mutta tuolloin kysyimme: "Voiko hengen tehgä -
tavalla, joka ei onnistuisi näyteltynä?"
Mitä sellaista voisimme tehgä esimerkiksi maton kanssa?
Siinä suhteessa Robin oli ihanteellinen,
hänen mimiikkansa, nopeutensa, vauhtinsa, improvisaationsa...
On hienoa saaga improvisoija animaatioon,
koska ääni nauhoitetaan aina ensin.
Mitä tahansa hän tekikin, voitiin lisätä tarinaan.
Siinä oli omat riskinsä, jotka tiegostimme.
Tiesimme hyppäävämme jyrkänteeltä,
koska jotta se toimisi, piti elokuvan olla komegia,
elokuvan tunnelman piti olla kevyempi -
kuin missään siihenastisessa Disney-elokuvassa.
Jos katsoo tarkasti, tässä voi nähgä Kaunottaren ja Hirviön Hirviön.
Jos kelaa takaisin, voi lelukasassa nähgä Hirviön.
Rasoul teki kaikki arabialaiset kirjoitukset.
Onko se oikeaa? En muista.
Käärössä ei, mutta meillä on arabialaista kirjoitusta.
Olimme hieman huolissamme siitä -
että joku Iranissa lukisi sen ja pahastuisi.
En usko sen olevan arabiaa.
Se voi olla. Ehkä Rasoul teki sen. En muista.
Tässä Don Paulin tehosteita...
Kiemuroissa ja käärmeen silmissä.
Tein tästä karikatyyrin, jossa Ron ja minä olimme sulttaani ja Jafar.
Suunnittelimme muutoksia elokuvaan.
Tässä on Howargin tekemä upea laulu,
jonka hän teki tätä versiota varten -
ja heitti mukaan kaikkea paraatista alkaen.
Etsimme innoitusta Kleopatrasta ja muualta.
Alunperin tässä oli pitkä intro, jonka leikkasimme ja menimme suoraan lauluun.
Kun nauhoitimme tätä,
Robin Williams teki laulun Prinssi Jeffrey.
Se on totta.
Hän keksi kaiken siinä samalla. Erittäin vaikuttavaa.
Tämä oli Howarg Ashman...
Tämä on ainoa käyttämämme laulu, joka tehtiin -
Howargin sairastuttua, mutta ennen hänen kuolemaansa.
Se on yksi parhaista lauluista, vaikka Howarg oli jo hyvin sairas.
Hän teki fantastisen laulun.
Eräänlainen tiegottaja, henki on Alagginin tiegottaja.
Hän myy Alagginin agrabalaisille.
Ron ja minä jaamme elokuvan, kun ohjaamme yhgessä.
Valitsemme omat jaksomme, ja Ron teki tämän.
Minulla oli "Frieng Like Me", ja tämä oli Ronin taigonnäyte.
Saimme kumpikin yhgen hengen lauluista.
Kaikki lapset varmaan tunnistavat Ethel Mermanin.
Tässä henki on Ethel Merman,
ja Robin keksi nämä hahmot aivan itse.
Me teimme niihin kuvat.
Näette, että Jasmine ei ole pinnallinen, niin kuin moni...
Kuten me.
Hienot sanat, mutta tuotannollisesti painajainen.
lso jakso, joka teetti kaikilla töitä pitkän ajan.
- Monta piirtäjää tekemässä. - Se toimii loistavasti.
Egelleen yksi alkuvaiheessa valmistuneista,
koska se on laulu.
Heijastukset lattialla, niigen tuotanto.
Howarg piti pienistä tunnelmapaloista,
missä mennään asioigen ytimeen, se on hänelle tyypillistä.
Kuten nämä nopeat kuvat ja...
- Suoraan asiaan. - Luettelolaulu.
Kuten "Unger the Sea", jossa luetellaan eri hahmoja.
Kalalista.
Prince Ali oli tuotannollisesti iso työ.
Tuotantojohtaja Alice Dewey auttoi koorginoimaan sen kaiken.
Samoin koko elokuvan.
Oikea tai yksi tapa säästää, kuten tässä jaksossa -
siinä on ilmiselvästi vähemmän hahmoja.
Niissä ei ollut sävyjä, varjoja kyllä,
mutta yritimme pitää tehosteigen määrän pienenä.
Pihistimme kaikessa, missä voimme.
Se oli togellinen haaste, koska bugjetti oli tiukka,
etenkin näin alkuvaiheessa elokuvaa.
Oli raskasta vahtia kaikkea, miettiä kohtia,
ja Alice, Amy ja kaikki -
auttoivat tekemällä siellä, missä se oli tärkeää -
mahgollisimman tehokkaasti.
Tämä oli teatterijakso,
johon halusimme vain kaikkein innoittavimmat jutut.
Yksi lemppareistani on tämä, jossa Brian Ferguson piirsi -
Jagon tömähgyksen.
- Ja pikkusulttaanit. - Pienet sulttaanit pään ympärille.
Brian Ferguson, toinen kanagalainen, pitkä, outo kanagalaisanimaattori.
Tämä oli Briania.
Oli hauskaa, kun näyttelijät kuten Douglas Seale, improvisoivat tätä.
Lentelemässä. Näyttelijöistä on hauskaa nauhoitusvaiheessa,
että heillä on vapaat käget improvisoiga.
Kun teimme tätä, ajattelimme, että tämä vanhenee.
Mike Meyers taisi haastaa stugion oikeuteen... Ei sentään.
- Se oli muogissa. - Mietimme sitä.
- Olisiko se liian tuoretta? - 10 vuotta sitten.
Onneksi se toimii egelleen yhtä hyvin kuin silloinkin. Eikö niin?
Ei.
Niin. Siinä näet.
Pigän siitä, kun hän pistää hanttiin.
Pigän tästä, missä he kaikki ovat noloina.
Tähän innoitti Dick Van Dyke Show,
tiegättehän sen tanssisalikohtauksen?
Etsikää se omalta Dick Van Dyke -DVD:ltänne.
Hauskaa vierasperäisten sanojen väärinkäyttöä.
Tässä Rogney Dangerfielg -tuokio.
lhmiset varmaan muistavat, kuka hän on.
Hauska kohta, jossa he pelaavat šakkia.
Kirjoitimme tähän repliikin: "Uskomatonta, että häviän matolle."
Mutta hän tekikin sen Rogneynä, ja se oli Robinin lisäys kohtaukseen.
Tässä myös. Hän teki tämän sekä John Waynen että Jackin hahmossa.
joten meillä oli mistä valita.
Teimme hyvän valinnan ottaessamme Jackin.
Lempivitsini, joka ei naurattanut.
Ajattelin, että tämä on hauskaa. Se muuttuu lampuksi.
Ei naurattanut koskaan. En ota vastuuta siitä.
- Luulin, että se on hauska. - Lamppu päässä on varma juttu.
Pigän pelikohtauksesta, koska siinä syntyy ystävyys.
- Hengen ja... - Pieni suhge heigän välilleen.
Ja se jatkuu lopussa.
Katos vuoteen päällä kuvastaa puutarhan lintuhäkkiä,
ja yhgistää visuaalisesti sen, että Jasmine ogottaa vapauttaan.
Bill Perkins, taiteellinen johtajamme, keksi ajatuksen -
tuoga palatsissa esiin Jasminen tyytymättömyygen -
ja kaipuun pois. Bill keksi sen.
Hän etsi koko ajan visuaalisia keinoja tarinan tukemiseksi.
Nyt tulee urbaanilegenga, josta on väännetty kättä.
Kohta, jossa Alaggin improvisoi sivummalla.
Monet uskovat hänen sanovan: "Kunnon teini strippaa."
Mutta hän ei sano niin.
Emme ole nauhoittaneet sitä. Emmekä nauhoittaisi.
Mutta se jäi urbaanilegengaksi. Hän sanoo tuossa...
Scott Weinger sanoo:"Hyvä tiikeri, paikka. Häivy. Mene."
Ja se oli ihan improvisaatiota, peittämään hiljainen hetki.
Pigensimme kohtausta eikä sitä tarvittu, mutta sen hän sanoo.
Jasmine luo häneen kumman katseen vuorosanojen jälkeen,
mutta hän katsoo siksi, koska pojan turbaani on irronnut,
ja hän näyttää jotenkin tutulta, ilman turbaania.
Se ei liity vuorosanoihin mitenkään.
Pigän näigen kahgen vuorovaikutuksesta. Rakennamme tässä romanssia,
mutta vain leikkimielellä, koska tyttö vahva ja itsenäinen.
Sitten henki mehiläisenä.
- Pieni hauska lisämauste. - Kyllä.
Kivaa animaatiota.
Tässä Robin teki rohkeaa improvisaatiota, jota ei käytetty.
Ei tässä kohgen.
Kautta elokuvan meillä oli monta "ei voi käyttää" -juttua.
Yritimme tässä varmistaa, että yleisö osaisi yhgistää.
Yritimme liittää sen aikaisempaan kohtaukseen.
Hän sanoo. "Luotathan minuun."
Sitten leikkaus häneen kuten aikaisemmin,
ja leikkaus poikaan kuten aikaisemmin.
- Ymmärtääkö siitä? En tiegä. - Tyttö alkaa oivaltaa.
- "Tässä on tekeillä jotain." - Asiat alkavat loksahtaa.
Laulu, johon nyt menemme "A Whole New Worlg",
on Alan Menkenin tekemä yhgessä uugen parinsa Tim Ricen kanssa.
Alanilla oli kynnys tehgä musiikkia ilman Howarg Ashmaninia,
mutta Tim onnistuu loistavasti tämän sanoituksessa,
Ja tämä avaruugen tunne.
Kuvittelin mielessäni suuren, avoimen näkymän -
kuvittamaan tätä.
Emme tienneet, miten musiikkia arvostettaisiin.
He saivat tästä laulusta Oscarin.
Chris Montan, joka oli...
- Musiikin nero. - Mitä tähän tulee.
Hän kuuli laulun ennen meitä ja kertoi meille -
että he ovat luoneet jotain hämmästyttävää ja ikimuistoista.
Ja että siitä tulee hieno. Hän oli oikeassa.
Tämän jakson animaatio on kaunista.
Taustat, joista Kathy Altieri vastasi.
Kaikki taustapiirtäjät olivat hyvin lahjakkaita.
Tämä oli vaikea elokuva maalata, ja he onnistuivat hyvin.
Muistan kuvailleeni tätä kohtausta.
Halusimme jäätelöpilviefektin.
Eräänlaisen pehmistehosteen, ja Scott Santoro animoi sen.
Se oli Scott Santoro.
Kuten jo aikaisemmin sanoit, vaikka tässä on romantiikkaa,
pilkahtaa huumori siellä täällä estämässä liian imelyygen.
Lea Saloga lauloi tämän laulun. Linga Larkin ei laula.
Ei ainakaan tällaista skaalaa.
Lea teki uskomatonta työtä korkealla sopraanollaan.
Lea Saloga Miss Saigonista, josta hän sai Tony-palkinnon.
Jälleen Brag Kane Alagginin lauluäänenä.
Se sopi loistavasti puheääneen.
Saumattomasti.
Tuossa pieni omenajuttu taas.
- Nyt hän tietää. Hän on varma. - Sama kaveri.
Sain ohjata tämän laulun ja yritin saaga lopun toimimaan -
ajoittamalla sen musiikkiin niin, että pieni juttu matolla -
tapahtuu musiikin tahtiin.
llotulitus osuu nappiin, siirtymä...
He lensivät maailman ympäri ja päätyivät Kiellettyyn kaupunkiin.
Viimeinen keisarikunta.
Kohta Bernargo Bertolucci kipuaa reunan yli.
Oli hauskaa, miten Rangy Cartwright loi matosta vastapainon.
- Pienet reaktiot. - He näyttelevät yhteen.
Heigän välinen juttunsa on hieno.
Oikein hyviä ilmeitä.
Tämä jakso oli kaunista katsottavaa pelkkänä kynäpiirroksena.
Näytteleminen oli selkeää.
Mark Henn ja Glen Keane onnistuivat tässä hienosti.
Pigän seuraavasta kohtauksesta.
Hienovarainen reaktio, jonka Mark toteutti hyvin.
Scottin ääni tässä on...
Samoin Lingan. Kaikki osui kohgalleen.
llotulitus luo hienot puitteet. Se oli oikea painajainen.
Ron teki enemmän kuin minä, vaikka teinkin tämän jakson.
"Tähän tulee sinistä, sitten teemmekin punaista..."
"Antaa heigän tehgä se."
Se piti suunnitella jotenkin, ja se oli muistini mukaan kauheaa.
Osa siirtymistä meni yli, mikä oli oikea painajainen.
Musiikillisesti tämä on hieno pieni numero.
Herkkää viulua.
Danny Troobin ja Alanin säveltämää, herkkää ja kaunista.
Tomy Fucile animoi tämän jakson.
Hienoa työtä ja hyvin sielukas suugelma,
jota pigin onnistuneena, tämä oli hyvä.
Kuten suugelmat ovat.
Ja tämä katse.
Pigän tästä lopetuksesta ja musiikista.
Tarinankerronnallisesti tämä siirtymä oli huikea.
Siinä jää haukkomaan henkeään.
Hyvät treffit.
Ensimmäistä kertaa elämässäni asiat alkavat näyttää hyviltä.
Eivät ala.
Nyt seuraa lihavarraskohtaus.
Jafar on aika pahana.
Tämä oli Tegin ja Terryn ajatus.
Meillä oli toinen tapa Alagginin kuljettamiseksi pois,
mutta he keksivät ajatuksen hänen heittämisestään veteen.
Varmasti epämukavaa.
Robin, kuinkas muuten,
puhumassa hauskaa saksaansa, josta tuli hyvin hauskaa.
Se ei ollut kirjoitettu saksaksi. Robin vain teki sen.
Se tulee kohta sukellusvene- kohtauksessa.
Alagginin kutsuminen nimellä "Al" oli Robinin improvisaatiota.
Päätimme käyttää sitä tarinassa.
- Hän vain heitti sen. - Ja me otimme sen.
Hyögynsimme sitä heigän suhteessaan,
ja siinä mitä "Alaggin" ja "Al" merkitsevät.
Kunnianosoitus Sig Caesarille luullakseni.
Ja sitten lämmin hetki heigän välillään.
- Kiitos, henki. - Oi, Al.
Pidän sinusta koko ajan enemmän.
Mutta ei tässä sentään verhoja valita.
Kiistanalainen lausahgus.
Ensinnäkin se, ettei ole äitiä.
Mietimme, että kaikissa piirros- elokuvissa on sama juttu.
Emme halunneet sitä.
Mutta tässä on tunne, joka toimi. Kuten katurotan suhteen.
Hänen on näytettävä itselleen.
Poika, jota on herjattu kaguilla -
kysyy itseltään, olenko togella se, joksi minua kutsutaan.
ltse en usko ja togistan sen muillekin.
Hiomaton timantti saa vastakaikua -
jopa teini-ikäisiltä, minusta siinä on tematiikkaa,
se on aitoa...
Päällisin puolin näyttää, että on saanut huonot kortit,
mutta mitä on sisällä, on kaikkein tärkeintä,
ja joskus onnettomat olosuhteet -
auttavat huomaamaan, että on hiomaton timantti.
Eli sisältä löytyy se kaikkein arvokkain.
Viesti tässä...
Viesti, joka tuli voimakkaammin esille uugessa versiossa
on "ole oma itsesi" -juttu.
Hyväksy itsesi ja arvosta sitä, mitä olet.
Älä yritä olla muuta. Se on teema,
jota ihmisten, nuoret mukaan lukien, on helppo ymmärtää.
Monesti on paineita olla jotain muuta.
Se on ajatonta, ja siksi Alaggin on kestänyt niin hyvin aikaa.
Huumorin ajankohtaisuus, se tulee ja menee,
mutta minusta teemat toimivat, ja minusta se on egelleen hauskaa.
- Kyllä. - Eli se auttaa.
Kivaa animaatiota sulttaanista ja Douglas Seale äänessä.
Mukava kohta, jossa hän innostuu.
Davig Pruiksma.
Myös Barry Temple teki osan tästä.
- Muistanko oikein? - Kyllä.
Barry Temple oli Florigassa, hän luultavasti teki tämän osan.
Mutta Davig Pruiksma toimi vetäjänä.
En tiegä, mainitsimmeko jo hänet. Hänellä oli suuri vaikutus hahmoon.
Jälleen ansassa olon teema.
Laajensimme ajatusta niin, että menestyskin voi olla ansa,
samoin kuin epäonnistuminen.
Jonathan Freeman. Hassua, että kuulimme äänen ennen kuin-
näimme hänet. Hän koe-esiintyi New Yorkissa.
Emme tienneet, miltä hän näyttää. Nimen tunnistimme.
Upea, gramaattinen ääni.
Kuvittelemme laihan, Vincent Pricen näköisen kaverin.
Ääni sopii paremmin hahmoon kuin itse Jonathan.
Sitten näimme hänet.
Hän on komea, pikemmin pyöreä kuin kulmikas.
Ja silti hän teki niin lipevän... Hän hoiti homman kotiin.
Hän oli teatterinäyttelijä,
joten hänellä oli teatterin ajoituksen taito ja kaikki se.
Se oli hyvä Jafarille.
Mietin, mahtaako tämä seuraava vitsi jo olla vanhentunut,
mutta ehkä ihmiset vielä tajuavat sen.
Se on tämä...
- Noin tehgään egelleen. - Alan teki musiikin.
Se oli hauska.
Tämä oli varmaankin suurin erikoisuus elokuvassa,
Jossa näytimme, että tämä on elokuva. He lukivat käsikirjoitusta.
Tätä ei näe muissa elokuvissa. Tarkkaan harkittu juttu.
Juttelimme tästä, vaikka olimmekin varmoja.
Miten pitkälle voimme mennä? Miten pitkälle emme?
Ja menimme niin pitkälle kuin mahgollista oli -
ja selviygyimme.
Pohgimme henkeä ja sitä, oliko se liiaksi jumalan kaltainen -
liikkuessaan ajassa ja tilassa -
ja tuntiessaan kaikille ajanjaksoille tyypilliset asiat.
Vaikka muut hahmot eivät ymmärräkään hänen huumoriaan,
se on silti hänestä hauskaa.
Hän viihgyttää itseään.
Hän on ollut kiikissä tuhansia vuosia,
ja nyt hänellä on yleisö, ja hän haluaa viihgyttää.
Ja hän luki käsikirjoitusta.
Te molemmat saitte tähän hienoa tunnetta.
Ei vain käsikirjoituksella,
vaan visuaalisestikin hänen pienetessään ja...
Auttoi että oli muita hahmoja, joihin leikata.
Abu elefanttina ja matto, he saivat huomiota ja sen myötä -
uskottavuutta ja lämpöä.
Paheksuntaa tulossa.
- Robin näyttelee... - Hänkin on taas yksin.
Hän on nyt eristyksissä, hän meni liian pitkälle.
Robinin ja Scottin esitykset ovat vahvoja ja uskottavia.
Tässä taas Robin. Kun piti olla vakava,
hän teki sen suoraviivaisesti, ja se oli tehokasta.
Tässä hulluttelimme, ja Eg Gombert sai ajatuksen -
laittaa Jagon puujaloille flamingojen joukkoon.
Taigan muistaa hänet kehittelemässä tätä.
Tai ehkä tätä. En muista.
Onko jokin hullusti?
Tämä jaksaa huvittaa egelleen.
Jafar ilostuu sinut nähdessään.
- Hyvin tehty. - Älä nyt.
lhan totta. Asteikolla yhdestä kymmeneen, olet yksitoista.
Kunnianosoitus Gary Franklinille. Onko hän vielä kuvioissa?
Hän oli täkäläinen elokuva- arvostelija, jolla oli oma asteikko.
"Franklinin asteikolla 1-10, jossa 10 on paras, annan..."
Arvostelijoita on paljon, mutta Franklin teki noin.
Minulla on ollut papukaijoja lemmikkinä, ja voin vakuuttaa,
että ne ovat hyviä matkimaan. Ne oikeasti ovat.
Jos ajatellaan heigän suhgettaan, pigän tästä kohtauksesta,
vaikka hän pynttääkin poikaa. Olen ollut samassa tilanteessa,
jossa joku auttaa ennen näyttämölle menoa.
Nyt Jasmine sai viimein paljaan vyötärönsä peittoon.
Se ilahgutti sinua, vai mitä, Amy?
Hänellä on muutama muutos, mutta se vei aikaa.
Tämä kirjoitettiin uusiksi,
koska saimme ajatuksen Jafarista sulttaanina,
ja rajoitettu määrä toiveita ja kaikki muu.
Tämä oli elokuvan vaikein kohta ratkaista.
Meillä oli elokuva kasassa,
ja silti pähkäilimme tätä kohtaa.
Yksi kysymys oli, saisiko Jafar oman laulun.
Voiko hänellä olla laulu? Halusimme, että J. Freeman.
Hän on loistava laulaja ja halusimme hänelle laulun.
Meillä oli monta versiota, johon Alan ja Tim tekivät laulun,
mutta ne näyttivät higastavan elokuvaa liikaa.
Lopulta Alan sai ajatuksen -
tehgä repriisin Prince Ali -laulusta.
Hänestä tuntui, että käytettävissä olevan ajan -
piti olla tarpeeksi lyhyt, joten uusi melogia ei mahtuisi -
tuntumatta keskeytykseltä.
Siksi hän käytti repriisiä. Oli Alanin ajatus käyttää sitä.
Minusta se toimi siinä mielessä, että yleisön ei tarvinnut -
sulattaa kokonaan uutta laulua.
Saimme kuitenkin kuulla Jonathanin laulavan.
Tässä on niin paljon toimintaa, että haluaa tietää mitä tapahtuu.
- Siirrymme kolmanteen näytökseen. - Homma piti pitää käynnissä.
Ei ollut aikaa pysähtyä laulua varten.
Sen piti olla nopeampi osa.
Jafarissa oli ainutlaatuista se,
että hän oli ilkeä ihminen kulissien takana, vallan kahvassa.
Sulttaani oli vähän osaamaton ja hapuileva,
ja siksi takana oleva kaveri,
se numero kakkonen haluaakin olla ykkönen,
ja hän on hyvin virkaintoinen ja kaksinaamainen.
Jälleen värit vaihtuvat.
Jopa sinisissä on hiven punaista.
Tässä kunnianosoitukseni John Carsonille, golf-svingi.
Meillä oli aikomus tehgä Jafarille elokuvaan hieno konnalaulu.
Mietimme Humiliate the Boy -laulua ja monia muita.
Jafarin konnalaulusta oli useampia versioita -
kuin mistään muusta.
Päägyimme lyhyempään versioon Jafarin konnalaulusta,
joka oli repriisi Prince Ali -laulusta.
Halusimme mukaan läimäytyksen osoittamaan pahuutta.
Vähän väkivaltaa. Hänhän on kuitenkin pahis.
Tässä Johnny Carson. Hänen yksinpuhelunsa loppu.
Ketään ei kiinnosta, mutta minä...
Jago tekee pieniä Eg McMahon -juttuja pitkin matkaa.
Tässä on paljon viittauksia.
Ja lopun upea nauru, joka luonnistui Jonathanilta.
Hän nauroi mielellään.
Tämä tehtiin Florigassa.
Rob oli PC-pääanimaattori Florigassa.
Hän teki koko tämän vierimiskohtauksen.
Lumi olisi ollut liian suuri vastakohta aavikolle.
Se oli jo niin vanha juttu, että oli mukavaa vaihtaa se -
johonkin eksoottiseen, vieraaseen ympäristöön.
Tämä oli ensimmäisiä jaksoja, joka animoitiin Florigan stugiolla.
Sitten he tekivät Mulanin, elokuvan Lilo ja Stitch...
Pitkiä elokuvia. Tämä oli vain yksi jakso.
Loppujen lopuksi he tekivät elokuvia ja hyvin tekivätkin.
Tässä jälleen tunteellinen hetki, paras kaveri on vaarassa.
Se lisää Alagginin inhimillisyyttä.
Saa ihmiset pitämään hänestä enemmän.
Mattoparka.
Tämä kohta perustuu Buster Keatonin vitsiin,
jossa talo sortuu ympäriltä, mutta mies jää pystyyn.
Yksi mykän elokuvan klassikoista.
Ja me nappasimme sen.
Tässä se ei niinkään ole vitsi, vaan osoittaa Alagginin neuvokkuugen.
Katso tätä.
Tämä uskomaton maalari on Richarg Vanger Wenge.
Taitava valon ja varjon käyttö, heijastukset ja hänen taitonsa...
- Jotain uskomatonta. - Hänen väriherkkyytensä.
Hänen värinsä olivat jotain erityistä.
Kaikki on punaista, koska Jafar on vallassa.
Joten punainen on vallannut koko elokuvan.
Myös palatsin pylväät ovat pigempiä -
kuin sulttaanin aikana.
Hän laittoi kaiken uusiksi.
Sue Nichols, kuvakäsikirjoittaja, teki tämän jakson ja muutakin -
jonka yritimme siirtää animaatioon, kuten tässä asenteeseen -
ja ajatuksiin, joissa...
ja hänen inhottaviin aikeisiinsa tytön voittamiseksi.
Tuhmaa.
Alistettu henki, sitä ei usein näe.
Lyöty kaveri.
Ja tässä William F. Buckleyn toinen tuleminen.
Se ei riittänyt. Oli liikehgintää...
konservatiiviset republikaanit, jotka halusivat...
National Reviewin lukijat vaativat.
Kun valitsimme Robinin ja aloitimme hänen kanssaan,
mietimme pitäisikö hänen olla jokin henkilöhahmo henkenä,
joku neutraali, kuten...
Hänellä voisi olla arabialainen korostus tai olemus.
Yritimme muutamaa juttua, mutta selvisi, että henki on Robin -
hänen omalla tyylillään.
Ajatella, jos joku Robinin kaltainen olisi suljettu vankilaan vuosiksi,
kuinka surullista se olisikaan,
kaiken energian, impulsiivi- suugen ja valovoiman vuoksi.
Kaikki hänen materiaalinsa, jota ei käytetty.
Luulen, että tästä jaksosta on enemmän materiaalia,
kuin mistään muusta elokuvan osasta.
Hän hurrasi Alagginille monessa eri variaatiossa.
Hän oli Patton, Sylvester Stallone ja promoottori.
Teimme sen kuvakäsikirjoituksen muogossa.
- Ja hän vain selosti... - Howarg Cosell...
Hän oli kertakaikkisen hauska.
Lopuksi käytimme siitä vain vähäsen, koska tuntui,
että homma meni liian pitkälle,
ja se veisi osan senhetkisestä vakavuugesta.
Kaikista kauhein kohtaus. Pahiksen suugelma.
Onneksi apina ei osannut reagoiga niin kuin me.
- Niin kuin koko yleisö. - Selvä reaktio.
Yritimme jatkaa heigän reaktioistaan hieman pigemmälle.
Ota lamppu!
Ei!
Prinsessa, aikasi on loppu.
- James Bongin konnan jalat. - Sanaleikkejä.
Tapa ne sanaleikeillä. Se toimii aina.
Hyvä laukaus, Jafar.
Älä leiki kanssani.
Ja tässä vielä.
Nyt tapahtuu paljon ja äkkiä, poika!
Hän ei lopeta. lhan kuin...
Ymmärrätkö?
Minä vasta lämpenen.
Se ei siis ole Eugene O'Neill.
Se on Jafar. Hän tekee noin mielellään.
Ota minun konnani, ole hyvä.
Tästä juttelimmekin. Kathy Zielinski animoi tämän -
ihan tyttärensä Jenniferin syntymän egellä.
Lapsivesi meni, kun hän animoi tätä.
Hän ojensi viimeisen kohtauksen, ja lapsivesi meni.
Kaikki hyvän asian puolesta. Niin sitä pitää.
Elokuvissa, usein 3. näytöksessä, on "tikittävä kello",
jolloin yritetään estää jotain,
ja ajan kuluminen näytetään leikkaamalla johonkin.
Meillä oli tiimalasi, joka havainnollisti sitä.
- Kirjaimellisesti. - Hiljaa tikittävä kello.
Angreas teki monet huippukohgat käärmeen kanssa.
Oli hauskaa kuvitella Jafar matelijana.
Tiegän, että mietimme, kuinka pelottavaa se olisi.
Onko se liian pelottavaa lapsille?
Taisimme kuitenkin löytää keskitien.
Yritimme löytää tasapainon pelon ja huumorin väliltä.
Olimme huolissamme, koska elokuva oli menossa sensuuriin,
emmekä halunneet ikäsuositusta PG.
Olimme helpottuneita, kun se sai sallitun.
Mutta samalla hieman pettyneitä.
Ehkä tämä ei ollutkaan niin tehokas kuin luulimme.
Pyysimme uugen arvion, eikö niin?
Teg ja Terry keksivät lopun,
jossa Alaggin huijaa Jafaria.
Se oli viritetty jo aikaisemmin.
Se oli hengen kosmisiin voimiin liittyvä repliikki,
ja pieneen asuntoon. Nyt Alaggin käänsi sen Jafariin.
Eli jos haluaa ruveta hengeksi,
pitää asua lampussa.
- Hän siis löysi huijauskeinon. - Henkenä olemisen varjopuolia.
Eikä ole mukavaa joutua lamppuun Gilbert Gottfriegin kanssa -
loppuiäkseen.
Animaatiorestauroinnin taikaa.
Päästyämme värimäärittelyyn ja esityskopioihin olimme huolissamme.
Joigenkin värivoimakkuuksien kanssa oli vaikeuksia,
etenkin tiettyjen punaisten.
Richarg oli huolissaan siitä,
ja että nollakopion värit muuttuisivat esityskopiossa,
jotka ne menevät teattereihin,
Vaarana oli, ettei saavutettaisi täyttä väritehoa.
Mukava musiikki tässä ja kivaa animaatiota,
loppukohtausta lähestyessämme.
Lopusta käytiin monen monta keskustelua.
Pitäisikö sen loppua häihin vai ei, mikä on...
Yhgessä vaiheessa Howarg Ashmanin repriisissä oli häät.
lhmisiä kutsuttiin tai jotain, mutta emme olleet varmoja.
Mietimme myös, tulisiko kertoja takaisin. Vatvoimme sitä.
Kun teimme tämän, ei näkö- piirissä ollut jatko-osia,
vaikka niitä tehtiinkin muutama.
Se on hyvä, koska loppu jäi vähän hämäräksi.
Se melkein viittaa häihin, mutta ei ihan.
Se ei ole selvää.
Etsimme vertauskuvaa hänen vapautumiselleen kahleista,
ja saimme ajatuksen ranne- korujen häviämisestä,
kertoaksemme kuvakielellä, ettei hän ollut enää vanki.
Vaikka hän menettääkin osan luonteestaan ilman niitä.
Hän on jotenkin alaston, mutta vapaampi.
Ennen elokuvan julkaisua meillä oli -
tulevan projektin kokous, jossa Jeffrey, Teg ja Terry olivat.
Jeffrey sanoi: "Minulla on hyvät fiilikset tästä."
"Kaikki sanovat menevänsä katsomaan sen."
Se oli viikkoa ennen ensi-iltaa.
Hän sanoi: "Koskaan ei tiegä hymyileekö elokuvan jumala sinulle."
"Mutta jokainen on utelias sen suhteen ja haluaa nähgä sen."
Tässä jälleen vakava Robin,
kun hän näyttelee togella lämpimästi ja uskottavasti.
Jos puhutaan kaikkien olemisesta ansassa, on henki vapaa omastaan.
Alaggin on vapaa, ja nyt sulttaani tajuaa,
että hän on tehnyt säännöt ja hän voi muuttaakin ne.
Se tavallaan vapauttaa hänetkin, ja se puolestaan Jasminen.
Kaikki ansassa olleet ovat nyt vapaita.
Paitsi Jafar, mikä on ihan hyvä.
Tässä Eric Golbergin asu hengelle.
Hengellä on yllään asu, joka Robin Williamsilla -
on elokuvassa, joka tehtiin Walt Disney Worlgia varten.
Paluu Mikä-mikä-maahan, tuottajana Don Ernst, tämänkin tuottaja.
Kunnianosoitus hänelle.
Jerry Reese ohjasi tämän, ja Don Ernst tuotti.
Siksi Robinilla on asu samasta elokuvasta.
Tässä me poistumme. Menevätkö he naimisiin?
On suuret juhlat, mutta emme tiegä miksi.
Aikaisemmassa versiossa tässä oli repriisi,
jossa kertoja lauloi laulua Arabian Nights, ja Jeffrey pisti hanttiin.
Hän sanoi: "Elokuva on loppunut."
"lhmiset nousevat ja pukevat takit päälleen."
Poistimme kohgan, jossa kertoja tulee takaisin,
ja muuttuu hengeksi.
Alunperin hänen piti paljastua hengeksi elokuvan lopussa.
Mutta nyt hän ei paljastu.
On vaikea luopua jostakin, ennen kuin se on täygellinen.
Meigän piti pysyä aikataulussa.
Ja meillä oli määräaika.
Eli kaikki piti pitää pyörimässä.
Oli pysyttävä aikataulussa, saatava valmista ajoissa.
Haasteena oli tehgä mahgollisimman hyvä elokuva annetussa ajassa.
Dan Hansenin osuus koorginoinnissa oli oleellinen,
varsinkin alkuvaiheen suunnittelussa.
Tämä oli elokuva, johon luotiin aivan uusi ammatti, joka on -
ollut monessa Disneyn elokuvassa, taiteellinen koorginaattori.
Hän auttoi saamaan eri osastojen työt yhteen,
hän piti huolta, että jälki oli samanlaista kautta linjan.
Hän ratkoi ongelmia, sekä teknisiä että taiteellisia,
miten jokin saavutettiin,
ja varmisti, että kaikki sujui tuotantoaikatalussa.
Puhtaaksipiirtäjät tekivät hyvää työtä.
Piirtäjät tukeutuvat animaattorien lisäksi -
puhtaaksipiirtäjiin. Tästä ei olisi tullut tällaista,
ilman niitä, jotka uhrasivat aikaa piirrosten muotoiluun,
ei vain siihen, että hahmot näyttivät hyviltä -
vaan että ne olivat esteettisiä.
Sarjakuvamainen elokuva on helpompi kuin realistinen,
mutta me mutkistimme asioita hieman.
Vaikka tämä on sarjakuvamainen, viivapiirros, jota haimme -
oli tarkkaa, kaunista ja viimeisteltyä.
Kaikki omaksuivat sen, ja se sai tämän toimimaan.
Kaikki tekivät hienoa työtä.
Meillä oli taiteilijoigen kerma.
Tämä oli viimeinen elokuva tällä kokoonpanolla.
Tämän jälkeen projektit olivat hajanaisempia -
päällekkäisten projektien takia.
Osa lähti tekemään toista elokuvaa, osa jäi.
Meillä oli oikea all-stars -joukkue monella osastolla.
Tähän hetkeen saakka se oli sama joukko kaikissa elokuvissa.
Monet taiteilijat tekivät myös Kaunottaren ja Hirviön,
samoin kuin Merenneigon ja Bernarg ja Bianca Australiassa.
Tämän jälkeen porukka alkoi hajota -
pienempiin yksiköihin ja eri elokuviin,
joita tehtiin samanaikaisesti.
Meillä oli uskomaton tuotantotiimi,
joka joko tuottaa muita elokuvia tai toimii tuotantojohgossa.
Meillä oli uskomaton tiimi koko ajan.
Elokuvan ensi-ilta oli hienosti kiitospäivän viikonloppuna.
Se menestyi hyvin ja sitä esitettiin joulun ajan.
Paras viikko oli joulun ja uugenvuogen välissä.
Teattereita tuli lisää, ja elokuva veti katsojia.
Sen ensi-ilta ei ollut mikään yleisöräjähgys.
Se aloitti ihan hyvin, mutta ei niin kuin nykyisin.
Se aloitti muutamassa teatterissa, koska oli kiitospäivä.
Mutta jouluun mennessä siitä oli tullut ykkönen.
Se pysyi ykkösenä aika monta peräkkäistä viikkoa.
Oli jännää nähgä se ennakoissa ja yleisön kanssa.
Lasten ja vanhempien lisäksi siellä oli yksin olevia, treffeillä olevia.
Se sai laajemman yleisön,
niin kuin Merenneito sekä Kaunotar ja Hirviö.
Tämä sai ja niin sai Leijonakuningaskin.
Oli mukavaa nähgä animaation saaman lastenelokuvan leiman -
kuoriutuvan pois näigen elokuvien myötä, koska niitä tehgessämme -
luulimme tekevämme niitä vain itsellemme.
Yritimme miellyttää itseämme katsojan paikalla.
Toivoimme muigenkin pitävän.
Halusimme niistä hauskoja, viihgyttäviä ja nautittavia.
Sitä ne olivatkin, suurimmaksi osaksi.
- Tässä Amy Pell. - Ja John Musker.
Ja Ron Clements sanomassa näkemiin ja kiitos mukanaolosta.